POSLEDNÍ METRO
Paříž, září 1942.
Polovinu Francie okupují Němci.
Okupovaná a Svobodná zóna...
jsou oficiálně odděleny hranicí.
V Paříži se po jedenácté večer...
nesmí vycházet.
Nikdo si nemůže dovolit zmeškat poslední metro.
Hladoví Pařížané čekají fronty na jídlo...
a naplňují divadla.
Stejně jako divadla i kina...
hrají pro plný sál.
V divadle Montmartre jsou zkoušky v plném proudu,...
ačkoliv jeho ředitel, Lucas Steiner, z Francie uprchl.
Neměl na výběr.
Promiňte, slečno. Všiml jsem si... Tak si říkám...
Kolik je hodin? Je 6:40.
Ne, já hodinky mám.
Tak co jiného? Ztratil jste se?
Ne, bydlím kousek odsud.
Tak v takovém případě... nashledanou, pane!
Počkejte... Nechci, abyste si myslela, že vás chci nějak...
Proč bych si to měla myslet?
Byl jsem v kavárně, telefonoval...
a najednou jsem spatřil vás... Myslím, že to ty vaše oči...
a ten výraz.
Tak jsem si pomyslel...
Co?
Dnes je můj šťastný den, tak jsem myslel,...
že bychom mohli zajít na drink a popovídat si...
Nemám žízeň ani zájem. Nechte mě být!
Špatně jste mě pochopila. Myslíte, že tohle dělám každý den?
Ne, jenom každý druhý den!
Přestaňte mě obtěžovat.
Dobře, jak myslíte... Ne, počkejte... nechte mě to vysvětlit.
Znáte ten pocit, když se cítíte někým přitahována?
Prosím, věřte mi...
Neoslovil jsem neznámou ženu už... 4 roky.
To je teda pocta.
Podívejte, to stačí!
Chcete skandál na veřejnosti?
Přemýšlejte o tom. Dejte mi něco. Jméno,...
adresu, telefonní číslo. Já jsem Bernard.
Vy chcete můj telefon? Tak ano.
Výborně! Hned si ho zapíšu.
Odeon 84-00.
Odeon 84-00... Hej, děláte si ze mě legraci?
To je číslo na „Správný čas“!
Co je to za chlapce?
To je syn správcové.
Pracuje v divadle.
Co ti to udělal?
Pohladil mě po hlavě.
Jdeme. Umyješ si hlavu.
Vrať se!
Divadlo je zavřené?
Ne. Jděte dveřmi pro personál.
Dobrý den, mám tu schůzku.
Vy jste pan Granger?
Ano.
Madam Steiner vás očekává. Pojďte za mnou.
Pěkné divadlo!
Předčí Grand Guignol, že?
Je dvakrát tak velké.
Už jsem tu dříve byl...
Viděl jsem madam Steiner ve „Višňovém sadu“.
Máte nějaké zprávy o Lucasu Steinerovi?
O šéfovi? Měl štěstí...
Jednou pro něj přišli a hledali ho...
Tady? Němci?
Ne, Francouzi. Šmejdili všude kolem,...
ale on už z Paříže utekl.
Slyšel jsem, že je v Americe...
Jižní Americe...
nebo někde tam. Doufám, že tam může pracovat.
Kanceláře jsou nahoře.
Bernard Granger... Pan Merlin.
Poznal jsem vás.
Merlin je náš manažer. Má na starosti finance.
Počkejte tady.
Pár minut.
Dobře, děkuji.
Marion, vím, že Rosenovo potvrzení o árijském původu je podvrh,...
ale oni ho nebudou zkoumat pod lupou.
Nemá pracovní povolení.
Tak řekne, že ho ztratil.
Můžeme použít naše kontakty.
Ne, můžeme je potřebovat.
S těmi papíry, co má, může pracovat...
u filmu.
Má štěstí, že tam se o to nestarají,...
ale tady dodržujeme pravidlo, že bez povolení není angažmá!
Co mám Rosenovi říct?
Pravdu. V divadle Marion Steiner nebudou žádní Židé!
Rosene, pojďte se mnou...
Á, nevěděl jsem, že jste tu! Hned budu zpátky.
Dojdu pro Marion.
Pane Merline, vysvětlil jste madam Steiner moji situaci?
Co říkala?
Promiňte, Rosene, ale nezaměstná Žida...
Tomu nevěřím.
Všude jinde bych to čekal,...
ale v divadle Lucase Steinera...
To je opravdu urážka!
Pojďte.
Počkejte! Rád bych tomu porozuměl.
Čemu?
Myslel jsem, že mám štěstí, že tady můžu hrát, ale jestli si musím sundat kalhoty,...
abych dokázal, že nejsem Žid, tak to tedy ne, děkuji!
Kromě toho odmítám brát někomu práci.
Ne, to jste špatně pochopil...
Ten herec se neucházel o roli vychovatele,...
ale o jinou ve třetím dějství.
Věřte mi!
Věřte mi, Grangere.
Vybral jsem vás jako našeho prvního herce.
Musíte pochopit naši pozici.
Potřebujeme pro tu hru souhlas.
Ještě pořád čekáme na povolení cenzora.
Marion, to je Bernard Granger.
Hodně jsem o vás slyšela...
od přátel, kteří vás viděli v Grand Guignol.
A Jean-Loupovi věřím.
Nejdříve jsem měl o Grannd Guignol pochybnosti,...
ale nakonec se mi „Kostra“ líbila.
Nikdy jsem to neviděla, protože v noci pracuji.
Dřív...
všechno zařizoval můj manžel.
Nevěděla jsem nic o administrativě...
a obchodu.
Musela jsem se to rychle naučit.
Promluvme si o vaší smlouvě.
Teď hned?
Ano, teď, ať to máme za sebou.
Kolik jste vydělával v Grand Guignol?
Hledal jsem tě.
Tady je scénář. Bude užitečné si ho přečíst. Zapamatuj si ho, dítě!
Tyhle?
Ano, díky.
Nemohla jsem ho v knihkupectví najít.
Ještě nikdy to nebylo vydáno.
Nikdy jsem o tom neslyšela.
Je to norská hra, od norské spisovatelky,...
Karen Bergen, úžasné norské jméno.
Objevil to Lucas a přeložil to.
- Umíš norsky? - Ne.
Já taky ne. Ale vsadím se, že kritiky bude ten překlad zajímat!
Znáte Grangera?
Je tady?
V mé kanceláři.
Neznám ho,...
ale skoro jsme se už poznali.
Dobrý den!
Čekali jsme vás na party u Luciena.
Nemohl jsem přijít. Ještě se uvidíme.
„Prohlašuji, že nejsem Žid...
a přísahám na své svědomí,...
že moji rodiče ani prarodiče nejsou Židé.“
Jak to šlo?
Dobře!
Výborně. Uvidíme se tu.
Nikdy jsi nechtěla být herečkou.
Měla jsem ráda práci, kterou jsem dělala.
Já vím. Kdyby tě Lucas neunesl,...
pořád bys byla u módy.
Ano, ale to není všechno.
Řekl, že kdybych odmítla, požádal by Coco Chanel, aby mě propustila!
To je celý on.
Madam Steiner, můžu zhasnout světla?
Ano.
Čekám tu na tebe.
Dobře.
Sakra! Daxiat!
Zapomněl jsem, že spolu máme jít na večeři.
Uvidíme se později.
Dobrou noc.
Ať tě nevidí...
Zapomněl jsem ti říct,...
že mám s Daxiatem večeři.
Může nám pomoci získat povolení.
Řekl jsem, že možná taky přijdeš.
Tos neměl.
Nechápu, jak se s ním můžeš stýkat.
Nemám moc na výběr.
Vzpomínáš, jak se tu byl podívat na „Britannicus“?
Ano, tvrdil, že je to zšenštilá hra, já vím.
Ale i tak potřebujeme jeho pomoc, abychom získali to povolení.
Žádám tě jenom o to, abys ho pozdravila...
a potřásla si s ním rukou.
Pozdravím ho a podám mu ruku,...
ale na večeři nejdu. Řekni, že jsem unavená a jdu do hotelu.
Raymonde, ztlumte světla.
„Dobře, Ericu. Teď jdi do postele.“
Eric se zdráhá,...
pak se otočí zpátky k matce.
„Mami, vrátí se pan Carl?“
„Nevím. Co myslíš?“
„Vrátí se.“
Jak Helena upustí...
z rukou vyšívání,...
Carl uslyší zvuk a ohlédne se.
„Kdo je tam?“
Uvidí Helenu.
„Proč se skrýváte?“
„Opusťte tento dům. Vaše přítomnost nás ničí.“
„Než půjdu, musíte mě vyslyšet.“
„Když mě doktor Sanders minulé jaro najal...“
Počkejtě... já bych to obrátil...
Myslím, že bude lepší začít „Minulé jaro...“
„Musíte mě vyslyšet.“
Dobrý den, drahá.
„Minulé jaro, když mě doktor Sanders najal...“
Pojďte, někoho vám představím.
Arlette Guillaume, naše designérka a kostymérka.
Bernard Granger... hraje Carla.
Musela jsi ho vidět.
Nemyslím...
Počkejte... ano, viděla.
V Grand Guignol?
Ne, ve velmi obyčejné roli, jako muže...
na lovu.
Podle toho výstupu mě nemůžete soudit...
To byla improvizace.
Zdá se, že jste si jist!
Takže zkouška končí,...
ale chtěl bych ještě něco říct.
Tu hru budu režírovat já.
Jako vy všichni bych byl raději,...
kdyby „Zmizení“ režíroval sám Lucas.
Naštěstí nám ke hře zanechal...
výstižné poznámky.
Jeho poznámky nás...
budou provázet.
Udělám, co bude v mých silách, abych vám všem pomohl.
Tak!
Můžu odejít?
Utíkej.
A co Daxiat, divadelní kritik?
Nemůže nám pomoci?
Získal nám povolení, tak to teď nerozdmýchávejme...
Můžete mi pomoci zapnout náramek?
Zaseklo se to.
Vy čtete z ruky?
Co vidíte?
Jsou ve vás dvě ženy.
To je pravda. Pokračujte!
Raymonde, rychle! Mám strach...
V divadle jsem slyšela zvuky.
Neboj, Germaine. Podívám se tam.
Je tu někdo?
Jak ses sem dostala?
Sledovala jsem zkoušku. Bylo to vynikající.
Řekl jsem ti, abys počkala venku, Martine!
Uklidni se, prosím.
Podívej, co mám.
Pořád máš zájem?
Nemám peníze. Potřebuji zaplatit dnes večer.
Kolik?
4 200 franků.
Je to pět kilo!
Zeptám se Marion Steiner.
Grand Guignol má 100 sedadel v přízemí,...
200 na balkónech. Průměrně jste naplnili asi tak polovinu?
Asi tak. O nedělích trochu víc,...
ale průměrně tak polovinu.
Lístky stojí od 20–40 franků.
Denní výnos tak činil 6 000 franků. Kolik herců?
Madam Steiner?
Promiňte.
Chcete šunku?
Ano.
Tak kolik?
Čtyři herci. Tři z nás hrají dvě role.
S takovými náklady stěží vyjdou.
Je to ztrátová záležitost.
Jsem připravena. Půjdeme?
Dobrou noc, madam Steiner.
Dobrou noc, Marion.
Dále.
Mám tu pro vás tu šunku. 4 200 franků.
4 200 franků?
Ano, je toho pět kilo. Jestli je to moc drahé, můžu ji vrátit.
Ne, vezmu si ji, vydrží mi celou zimu.
4 200?
Ano, 4 200.
Díky. Tady je violoncello.
Co s ním budu dělat?
Tady je to zvířátko.
Podívejte,...
5 kilo!
Nemůžete se jen tak procházet se šunkou v ruce, že?
Ne, nemůžu. Dobře, že jste na to myslel. Díky.
Tak já jdu. Nezapomenťe na světla a zatemnění.
Ty z protiletadlové hlídky jsou svině.
Určitě.
Pane?
Valentin.
Odpusťte mi. Jsem teď trochu mimo.
Ne, neomlouvejte se, prosím...
Vím, že jsem hodně zestárl.
Nechal jsem vám tam manuskript,...
scénář.
Přečtěte si ho a řekněte mi, co si o něm myslíte.
Nebudu vás zdržovat. Nashledanou, Marion.
Dobrý den, to je pro vás.
Já vím.
Vaše klíče.
Máte chvilku?
Pořád dostávám poštu pro pana Steinera...
Pravděpodobně od lidí, kteří nevědí, že odešel.
Je to trapné.
Mám to vrátit odesílatelům, nebo to dát vám?
To je pravděpodobně pošta týkající se divadla.
Vezmu si to.
Vezmete si to všechno?
- Ano. - Výborně.
- Děkuji. - Vůbec není zač.
Budete chtít hotelovou službu?
Ne, jedla jsem v divadle.
Volal vám reportér z „Paris Echos“?
Ne. Proč?
Dnes ráno byl na chodbě s fotoaparátem.
Řekla jsem mu, že tu nejste.
Chtěl si vyfotografovat váš pokoj.
Říkal, že to bude reportáž do „Celebrity doma“.
Řekla jsem mu, aby vám zavolal. Zavolal?
Ne.
Udělala jsem něco špatně?
Ne, udělala jste dobře. Nesnáším tyhle čmuchaly.
Zaléváš kytky?
To nejsou kytky.
Tak zeleninu?
Ne.
To je do dýmky,...
to pak kouříme.
Ty skončíš ve vězení!
Kde sakra je?
Neuvěřitelné!
Zkoušíme, nebo ne?
Čekáme na Nadine. Já jí dám co proto!
Víš, kolik je hodin?
Jezdíš si s náckama a já to schytám!
Zaskakovala jsem. Dlouho jsme pracovali, tak mě svezli.
Ty nejsi moc vybíravá! Vsadím se, že bys vzala i roli v „Žid Süss“!
No a! Ale roli pro mě neměli!
Omlouvám se, Marion, zdržela jsem se.
Nepospíchej! Jdeš pozdě jen o hodinu.
Tak co to bylo dneska? Budík?
Ne, zaskakovala jsem.
To musíš vzít každou nabídku?
Nemůžeš záskoky nechat těm, co potřebují pracovat?
Potřebuje to.
Dělá mi samé problémy!
Ne, nemůžu...
vezmu všechno, co mi nabídnou.
Ráno jsem v rádiu a odpoledne zaskakuju.
V noci hraju štěky v „Comédie Française“.
Ve čtvrtek hraju Moliéra pro školy,...
a když je pro mě aspoň něco ve filmu, kývnu!
Jedině tak můžu uspět,...
když mě bude vidět a budu získávat nové kontakty.
Jestli mě chcete propustit, řekněte...
Sacha Guitry pořádá casting. Můžu jít hned.
Máš někoho na mysli?
Ano, mám dva muže.
Raoula Coqueta a Fernanda Coustala. Pamatuješ si na ně?
Coquet zní dobře. Zavolám mu.
Ale Coustalem si nejsem jist.
Udělám u něj otazník.
To je ona?
Ano...
To je ona.
Pořád ještě hezká!
Proč „pořád ještě“?
„Hřích“ byl natočen ještě před mým prvním přijímáním.
Tys ten film viděl?
Neviděl, ale nešetřím poznámkami,...
i když se týkají slavných!
Je opravdu krásná,...
ale divná... Nevyznám se v ní.
Vyřídíme ten telefonát!
Mám pro tebe špatné zprávy, Lucasi.
Němci tu hru zakázali?
Ne...
Tento týden nemůžeš odjet.
Ta úniková cesta skončila fiaskem.
Říkala jsi, že je to jistá věc.
Nikdy to není jisté.
Toho převaděče, co převáděl přes Nevers, zavřeli.
Mám jiné řešení, ale je to riskantní.
Proč? Bojíš se, že ho taky chytí?
Ne, ještě hůř.
Někteří převaděči, nebo takzvaní převaděči,...
když dostanou svoje peníze,...
odvezou tě rovnou na velitelství.
Takže dostanou zaplaceno dvakrát.
A ty jsi zvláštní případ.
Někdo tě může poznat nebo rozpoznat tvůj přízvuk.
Nechme to chvíli v klidu.
Vydržíš to?
Samozřejmě, že vydržím... musím!
Ale nenávidím ten pocit, že jsem tak neužitečný, tak paralyzovaný...
Mluvila jsi s Jean-Loupem? Pomůže nám?
Upřímně, raději bych ho držela od toho všeho stranou...
Zná hodně lidí. Shání informace a drby,...
je to moc nebezpečné!
Víš, kolik přichází policii udání na Židy?
Hádej!
Nevím... 300?
1500! 1500 dopisů denně!
„Můj šéf je Žid, můj soused je Žid...“
Ne. Všichni si myslí, že jsi utekl...
Tak to tak nechme. Postarám se o tebe.
Myslelas, že jsem slušný?
To ses mýlila, díval jsem se ti na nohy!
Počkej, nech mě nadechnout té jevištní vůně!
Ze sklepa vím o všem, co se děje.
Když se ráno ztlumí světla, vím, že je zkouška.
Když se zase rozsvítí, je čas na oběd.
A když v noci všechna světla zhasnou, znamená to,...
že jsi na cestě dolů.
Připomíná mi to hru, kterou jsem viděl v Londýně před třemi lety.
V noci manžel předstíral,...
že odchází ven, ale jakmile se plynová lampa ztlumila,...
věděli jsme, že se vrátil a je nahoře v podkroví.
Pamatuješ na to?
Skoro jsem k ní získal práva.
Měl Grand Guignol rád,...
ale je velmi šťastný, že je s námi.
Je trochu jako Jean Gabin v „Lidské bestii“.
Hodně fyzický, ale jemný.
Říká, že je hercem díky tobě.
Ne, udělám to sám.
Řekni mi, jak jdou zkoušky.
Jean-Loup si vede dobře.
Dnes mě celkem potěšil.
Ano, minutku.
Jean-Loupe, to je pro vás. Daxiat.
Co chce?
Nevím.
Haló, Daxiate? O co jde?
Slyšela jsem to včera v posledním metru.
Můžou zastavit zkoušky „Mrvé královny“.
Proč? Montherlant je Žid?
Jsi pěkně rozvařený...
Daxiat chce odhalit Židy,...
kteří ještě pracují v „Comédie Française“.
Tvrdí, že Jean Yonnel je rumunský Žid.
Nevím, jestli je Yonnel Žid, nebo poloviční Žid,...
ale vím, že by měl rychle zmizet,...
hodně daleko od těchle maniaků.
Jsou to opravdu blázni. Šílenci.
Ne jenom Němci, ale i ti tady. Daxiat a ostatní...
Šílenci!
Chtěl jsi vědět, jak vypadá Bernard Granger.
Je perfektní.
Aspoň se nemusíme bát, vypadá jako skutečný árijec!
Co máš proti árijcům?
Nic proti těm...
s krátkými sukněmi a dlouhými vlasy.
Ty špinavý rasisto!
Matka mě varovala, že s Židem nebudu nikdy šťastná.
„Víte, Carle...
přejete-li si zůstat v tomto domě...
nikdy nesmíte vyslovit jméno „Charles-Henri“.
Každý si včera všiml mých nových šatů...
kromě vás.“
Výborně, Nadine, výborně,
ale chci, abys šla k Bernardovi blíž.
Dáme ti lampu.
Položíš ji na stůl... To pomůže.
Raymonde, přestaň koukat kolem...
Přines nám lampu.
Pokračujme.
„Neříkejte, že je tohle vaše práce.“
„Znáte moji práci...
lépe než já,...
ale někteří lidé v tomto domě...
by si měli všímat...
zejména svých vlastních povinností.“
„Proč to říkáte?“
Protože... je to ve scénáři!
Ano, to je Daxiat. Jdi ho pozdravit.
Buď přátelská. Pamatuj, že nám pomohl získat povolení.
Neboj se. Poděkuji mu.
Dobře, děti. Teď si dáme přestávku.
Kdo je to?
Vy ho neznáte? To je generální inspektor Daxiat,...
divadelní kritik.
To je Daxiat? Neměla jsem ponětí...
Ráda bych se s ním seznámila...
Nevzrušuj se zbytečně!
To on prakticky řídí „Comédie Française“.
Možná to ode mne bude znít divně,...
ale myslím, že váš manžel...
udělal chybu, když opustil Francii.
Nové anti-izraelitské zákony...
se vztahují jen na spekulanty a zbohatlíky.
Ale váš manžel byl vzácná perla.
Jediný izraelitský ředitel divadla...
Klidně můžete říct Žid!
Jednou to byl brilantní...
a talentovaný režisér a umělec.
Víte, Němci se hluboce zajímají o kulturu.
Nechtějí, aby talentovaní umělci opouštěli Francii.
Ale o tu hru se není třeba obávat.
Jsem si jist, že to Cottins zvládne.
I když se člověk diví, proč byla vybrána zrovna tahle hra...
I Pitoeff ji odmítl!
Znáte madam Fabre? Chce vás požádat o laskavost.
Ano, samozřejmě, znám madam.
Jde o mého syna Pierra.
Co tu Daxiat dělá?
Rád čmuchá okolo, když se zkouší...
a když ho ta hra zajímá.
Bude o nás psát?
Buď bude, nebo nebude.
Kéž by na nás zapomněl!
Zůstaň tady.
Podívejte,...
u nás v rodině jsou samí katolíci...
Tady je důkaz.
Výborně. Udělám, co budu moci.
Pojďte se seznámit s naší malou skupinkou.
Nadine Marsac, vynikající studentka Simonova dramatického kursu...
Tak jak?
Pomůže mi.
Bernard Granger,...
náš první herec...
přímo z Grand Guignol, jak vidíte.
On hraje Carla?
Ano...
Zvláštní, hodil by se spíš do „Chlupaté opice“.
Raymond vám ukáže cestu ven.
Můžu vám položit otázku?
Podívejte na tohle.
Jak říkáte tomuto?
Rybářský prut.
Ale my tomu také říkáme „gaulle“.
A teď, když k tomu přidáme ještě jeden,...
máme „Deux Gaulle“! (Jako „De Gaulle“:-)
Bravo, Raymonde...
Jste vtipný!
Mluvím k vám z redakce tisku,...
který hlásá pravdu!
Říkám, že francouzská divadla se musí zbavit Židů...
od divadelních prken až po nápovědu!
Židovská nápověda v „Menilmontantu“...
se může vetřít až na vysoká místa v „L´Opera“!
Musíme vypudit Žida z jeviště i ze zákulisí...
a držet ho stranou!
Žádnému Židovi nikdy nebude dovoleno zastávat v divadle vysoké místo,...
protože jeho nízké praktiky jsou svázány s korupcí!
Nechť jsou tito pánové varováni:
ve Francii už pro Židy není místo.
Jen tak může opravdový Francouz chránit svůj národ!
Tady jsou ty peníze, o které jste žádala, madam Steiner.
Ale nemůžu vybírat tolik každý měsíc.
Samozřejmě, že ne. Tohle je výjimka.
V takovém případě to není problém.
Dobrý den, pane Merline... Pojďte dál.
Marion, to je Rosette.
Rosette, polož ty vzorky na stůl a utíkej domů.
Kolik je ti, Rosette?
Za tři měsíce mi bude 14.
Pracuješ... ty nechodíš do školy?
Ne, už tam nechci chodit.
Máš ráda divadlo?
Ano.
Tak se pojď na nás podívat.
Nemůže přijít, Marion, děti nemůžou v noci chodit ven!
Ale ano, můžu!
Před třemi měsíci jsem šla na Edith Piaf do ABC.
Dám si přes to šálu,...
takže to nikdo neviděl. Nebyl to problém.
Promluvíme si o tom jindy, Rosette. Jdi domů, je pozdě.
Překvapuješ mě, Marion!
Teď ta malá bude trvat na tom, že chce tu hru vidět.
Její rodiče jí nic neodepřou, a tak budou vinit mě.
Odpusť mi, omlouvám se.
Bylo mi jí líto, protože...
Jsou to Francouzi?
To děvče ano, ale rodiče jsou Poláci.
Otec je krejčí. Pracuje doma...
v podkroví.
Nemůže vyjít na ulici...
kvůli silnému přízvuku.
Jako Lucas?
Je na tom mnohem hůř...
Mimo to francouzsky sotva mluví,...
kdyby se ho nějaký Němec zeptal na cestu, hned ho zavřou!
Tak se skrývá v podkroví a všechno za něj zařizuje jeho žena.
Nebojí se udání?
Nemůžou odejít do Svobodné zóny?
Rádi by,...
ale stojí to jmění a oni jsou chudí.
Máš něco dnes večer?
Nic zvláštního... Jdu domů.
Tak pojďme na večeři.
Promiň, nemůžu.
Nemůžeš trávit každý večer sama.
Musím jít domů.
Všechno jsem to přečetl, paní ředitelko.
Nic zajímavého.
Můžeš je vrátit,...
ale nejdřív se ujisti, že jsi spálila poznámky čtenáře,...
je to můj rukopis.
Určitě, postarám se o to.
Teď ti vysvětlím ty peníze.
Rozdělila jsem je do třech balíčků.
První je pro transportéra, který tě vezme do Vierzonu.
Říkají jim „transportéři“?
Ano.
Musíš ho zaplatit dřív, než vyjede.
Budeš v pohodlí. Je to auto na stěhování nábytku.
Budu sedět v křesle jako ministr!
Lucasi, poslouchej. Myslím to vážně.
Tohle je pro farmáře, co tě převede přes hranici.
Má tak velké pozemky, že přesahují do obou zón.
Takže budeš ve Svobodné zóně.
Nech mě hádat. Třetí je pro Španěle.
Pro Španěle a zbytek.
A pokud bys potřeboval víc, přinesla jsem tohle.
Ne, madam! Žádné šperky. Žádné šperky!
Můžeš je potřebovat.
Ty taky. Vezmeš je s sebou, až půjdeš za mnou...
Chci, abys za mnou přišla,...
jakmile to půjde.
Abychom byli v bezpečí, musíme odehrát prvních 100 představení.
Bože! Jaká důvěra!
Myslíš, že ta hra tak dlouho vydrží?
To je 6 měsíců...
Ne, chci, abys odjela po 50 představeních... ne později!
Řeknu jim, že mám nález na plicích...
a najdu jim jinou herečku.
Předám řízení divadla Jean-Loupovi...
a budu předstírat, že odjíždím do sanatoria. Pak přijedu za tebou.
A začneme od nuly.
Nejsem holič... přestaň se vrtět.
Přestaň. Je to hrozné!
Snažím se, abych se vypadal jako Žid.
Je velmi těžké vypodobnit Žida.
Když to podceníš, nebudou tomu věřit.
Když to přeženeš, řeknou si, že jako Žid nevypadáš.
Co to znamená „vypadat jako Źid“?
Proč se ptáš mě?
Přestaň se vrtět.
Poslouchej, Marion...
miluji tuhle píseň.
Jak mohu odolat jeho dvoření...
nebo zapomenout na jeho mužné objetí?
Mé srdce stále věří...
všem těm sladkým lžím...
a něžnému pohledu jeho očí.
Já, která ho tak miluje...
nejúžasnějšího muže ze St. Jean.
Zlomil mi srdce...
neřekl ani sbohem... ani mi neřekl proč.
Zlomil mi srdce...
neřekl ani sbohem... ani mi neřekl proč.
- Co tvoje zahrada? - V pořádku.
- Rostou? - Ano.
Tak si pak zakouříme!
Jacquote, pojď sem.
Poslouchej.
Umíš recitova?
- Jistě. - Určitě?
Zkus říct: „Mami, myslíš, že se pan Carl vrátí?“
„Mami, myslíš, že se pan Carl vrátí?“
Výborně.
A teď řekni: „Protože chci, aby mě učil on.“
„Protože chci, aby mě učil on.“
Výborně!
Dobrý den, Jacquote!
„Mami, myslíš, že se pan Carl vrátí?“
O čem to mluvíš?
„Protože bych chtěl, aby mě učil on.“
- Co to je? - To on.
- Kdo? - On!
- Teď je to v pořádku! - Dobře.
Nadine, jsi připravena?
Můžeš vejít.
„Mám připravit Ericův pokoj?“
„Ano, prosím. Nezapomeňte mu namazat tu ruku."
„Už jsem hotov, mami.“
„Dobře. Teď běž spát.“
Teď půjdeš ke schodišti...
Zastavíš se na druhém schodě.
Nespadni! A teď řekni svůj text.
„Mami, vrátí se pan Carl?“
„Co myslíš, synku?“
„Vrátí se. Chci, aby mě učil on.“
Výborně, Jacquote. Bravo!
Tak máme v naší hře aspoň jednoho dobrého herce.
To bylo pěkné. Díky!
Nashle, Raymonde. Uvidíme se zítra.
Já taky dostanu polibek?
Vám podám ruku!
Když na tom tak trváte, dovolte mi, prosím,...
abych vám četl z ruky.
Jsou ve vás dvě ženy...
Je mi líto, ale ani jedna s vámi spát nechce.
Nashledanou!
Je to moje vina...
Bylo to moc zjevné a agresivní. Teď mě provokuje.
Když tady skončí, normálně zmizí.
Musím jí to oplatit před otvírací hodinou!
Máte moji velikost v hnědé?
Co to je? Přestaň obtěžovat madam Steiner!
Neobtěžuje, Raymonde. To je v pořádku.
Mám velikost 7.
A vy Nadine, nepotřebujete punčochy?
Jistě, ale nemůžu si je dovolit.
To si děláte legraci?
Ne, vůbec ne,...
používám make-up.
Já taky.
Vy si kreslíte i šev!
To je chic!
Abych to nakreslila rovně, musí mi někdo pomáhat.
NĚMECKÁ ARMÁDA VE SVOBODNÉ ZÓNĚ
To jsou dnešní noviny?
Věděly jste o tom?
Slyšela jsem o tom v rádiu.
Lidé ve Svobodné zóně budou šťastni...
Oni napadli Svobodnou zónu? No a?
Nebudu se teď muset plížit přes půl Francie, ale přes celou.
Ne, Němci jsou všude.
Prohledávají všechna auta.
Převaděči to odmítají riskovat...
Je to teď moc nebezpečné.
Co mám dělat?
Počkat, až se věci trochu uklidní.
Nemůžu tu zůstat. Zblázním se!
Tohle není žádný život.
Víš, jak zabíjím čas?
Čtu... Hodně čtu...
Poslouchám ty lži v rádiu.
Pak čtu ty lži v novinách.
Abych se nezbláznil,...
luštím křížovky.
Chceš je vidět?
Tak poslouchej:
Rovně na 5 písmen... symbol hanby: „Židák“.
Dolů na 6 písmen...
smradlaví vydřiduši: „Židáci“.
Tyhle jsou pro děti:
„Nikdy mu nemůžete věřit“ na 3 písmena,...
první písmeno je Ž...
Tak to vzdávám a poslouchám, co se děje v divadle...
Čekám na tvoje kroky na schodišti.
Čekám a čekám. Nemůžu už čekat!
Kolik let takhle může člověk žít?
Já už nemůžu, Marion, já už nemůžu...
Poslouchej, Lucasi...
Já jdu!
Kam?
Pryč odsud. Promluvím s nimi!
S kým?
S úředníky, policií... Vysvětlím jim...
svoje postavení. Nechám se zaregistrovat.
Zbláznil ses?
Zůstaneš tady! Co chceš?
Do koncentráku?
Nech mě jít!
Nepůjdeš...
Nepustím tě!
Tady, to je opravdový koňak... Z černého trhu.
Ty se třeseš... Ty se napij.
Právě jsem přišla na něco hrozného.
Dokázala bych zabít člověka.
Dáme to tady do pořádku. Seženu opravdovou postel,...
pohodlné křeslo a nějaké deky.
Potřebuji stůl, abych mohl pracovat.
Ano, budeš mít opravdový byt.
Doufám, že nezapomeneš na tapety a kytky.
Madam Steiner chce pušku.
K tomu potřebujeme oficiální povolení.
To není jednoduché!
Tak to chce.
Nemůžu jít ven tudy. Jsou tam.
Měli bychom vstávat časněji.
- Jdi přes dvůr. - Dobře.
- Marion... - Ano?
Nezapomeň zamknout dveře.
Poslali ho do jiného stalagu,...
ale nemůže říct, kde je.
Posílám je každý zvlášť, jeden se k němu možná dostane.
Padnou mi. Mám stejnou velikost jako tvůj manžel.
Nebyl můj manžel, jenom moje „číslo dvě“.
Mám je z Colonial Exposition,...
samozřejmě za hotové.
Byla s ním zábava,...
ale byl to hajzl!
Dobrý den, Bernarde.
Vsadím se, že jste spal venku, neholil jste se.
Ano, strávil jsem noc venku.
Narazil jsem na hlídku Dobrovolné pracovní síly pro Německo.
Dva chlápci tam každého kontrolovali.
Tak jsem to bral různě oklikou...
Každý si pak myslel, že mě kontroloval ten druhý.
To se nemáte čím chlubit,...
to je důvod, proč se naši zajatci nemůžou vrátit domů.
Jaktože se oblékáš tady?
Nikde to nerozhlašuj. Ano, strávila jsem noc venku.
Nesnáším, když se mě dotýká muž.
Nemůžete to udělat místo něj?
Víte, jak se přitom cítím?
Možná, že nesnáším dotýkat se muže!
Nezapomeňte na ten druhý kostým.
Jaký druhý kostým?
Je to napsáno ve scénáři.
2. dějství: „Carl přichází se zachmuřeným obličejem...“
Navrhoval bych něco střízlivého!
Znáš Grangera?
Toho nového herce?
Ano. Řekni mu, že na něj nemůžu čekat.
Řekni, že tohle mu nechal Christian.
Dám mu to.
Marion... jsi tam?
Kde jsi?
Přejdi k posteli a řekni něco.
Co mám říct? Jsem u postele.
Neslyším tě.
Já tě taky sotva slyším.
Běž k rádiu.
Kde je rádio? Nevidím ho.
Je vedle kotle.
Vedle kotle?
Už jsem tady.
Je to tahle díra?
Ano. Slyším tě, jako bys stála vedle mě.
Zesil to rádio a pojď nahoru na jeviště.
To je hodně nebezpečné.
Není...
Je to skvělé!
Upravil jsem tuhle starou ventilaci. S tímhle zařízením...
můžu ze sklepa poslouchat zkoušky.
V noci ti můžu dát návrhy a připomínky a ty je předáš Jean-Loupovi.
Takže „Zmizení“ bude hit... Mohlo by vydržet aspoň rok.
Jsem zpátky, zase řídím svoje divadlo,...
ale úplně inkognito!
„Od té doby, co jsem přišel do tohoto domu, jsem neslyšel nic jiného než lži,...
lži a polopravdy.“
„To nejsou lži, jen prázdná místa.“
Už léta se snažím najít pravdu.
Je strašné nevědět, kdo jsem nebo co jsem udělala.
Ještě horší je, že se ta hrůza může objevit znovu.
Někdy se cítím, jako bych vůbec neexistovala.“
„Proč vám doktor Sanders nedovolí navštívit jiného doktora?“
„Ví daleko víc, než kterýkoliv jiný doktor. Bez něj bych už byla mrtvá.
Budu mu vždycky vděčná.“
„Vězeň svému vězniteli nedluží žádný vděk...
a doktor Sanders vás uvěznil.
Ale když vám muž řekne, že vás miluje,...
proč neposloucháte?“
Pardon, promiňte.
Je opravdu nezbytné, abych křičel?
Nevím, ale zní to divně...
Ale Lucasovy poznámky jsou jasné,...
tahle scéna se má odehrát jako duel.
Jako duel!
Dobře, ale zdá se mi to bizardní.
„Vězeň svému vězniteli nedluží žádný vděk...
a doktor Sanders vás uvěznil.
Ale když vám muž řekne, že vás miluje,...
proč neposloucháte?“
„Nemám právo milovat... nemám právo milovat, ani být milována.“
„Ne, jenom opakujete slova doktora Sanderse.
Něco vám o něm řeknu.“
Tak...
Měl jsem křičet, tak jsem křičel. Ale vůbec mi to nedělá radost.
Mně taky ne. Vidíš, neděláme to rádi.
Granger má pravdu. Nemělo by se tam křičet.
Ale ty jsi to chtěl!
Tak jsem udělal chybu...
Jean-Loup by neměl brát mé poznámky tak striktně.
Co to je?
Výpadek elektřiny.
Máš svíčku?
Svíčku...
Už zase funguje.
Nemělo by se to hrát jako duel, ale jako spiknutí.
Nudím tě, Marion?
Ne, jsem jenom vyčerpaná.
Tak přespi tady...
Ne, chci spát v hotelu.
Už jdu.
Tak ty dezertuješ z téhle manželské jeskyně?
Dobrou noc.
Počkej... počkej.
Čekám.
Uvidíme se zítra ráno.
Raymonde!
Viděls ho?
Ne.
Ty jsi elektrikář?
Ne, elektrikář ne. Inženýr.
Tady je!
Vím, že jdu pozdě. Zatímco jsem stál ve frontě u obchodu,...
někdo mi šlohnul kolo. Tak jsem jel metrem,...
ale rozbilo se, zůstali jsme trčet mězi dvěma stanicemi.
Jako vždycky.
Proč sis nepronajal kolo? Zaplatili bychom to.
Jemu by museli účtovat dvě místa!
Proto jsem si ho nevzal! Mám nějakou sebeúctu!
Jenom si dělám legraci.
Dokážete si mě představit rozvaleného jako pašu,...
jak mě táhne na kole nějaký chudák?
Jasně, chápu. Tlusťoši jsou k smíchu. Klauni od přírody.
Dobře, ale já nejsem žádný milý tlusťoch...
Jsem pěkně naštvaný... K čertu s vámi!
Ale no tak, minulý rok mi taky ukradli kolo,...
tak jsem ho oželel.
Ale za tři dny v jiné ulici... neuvěřitelné!
Co to vidím? Mé staré dobré kolo...
813-HK-45.
Tak jsem si řekl, že si ho vezmu zpátky.
A pak odněkud přišel ten zloděj, úplně klidně...
Nechal jsem ho, aby uvolnil zámek, a pak jsem řekl:
„Počkejte, pane, tohle je moje kolo!“
Tak jsme si vyměnili pár urážek...
Shlukli se okolo nás lidé a pozorovali náš boj.
Víte, co mi řekl?
Řekl mi, že jsem teplouš. Bez urážky, Jean-Loupe.
Tvrdil, že ho obtěžuji...
a dělám mu nemravné návrhy!
Lidi se na mě zhnuseně dívali. Všichni stáli na straně toho hajzla!
Opravdový lynčující dav! Tak jsem rychle bez ohlížení vypadl!
Takže jsou to náckové, fašouni,...
saláti,... Dál už si to nepamatuju...
Zapomněl jsi na buzíky...
Ano, buzíci...
To je můj gramofon!
To není tvůj, ale Marion. Půjčila mi ho na party.
Všechno mi rozkradou,...
když to není křeslo, tak gramofon...
Čeká na vás nějaký pán.
Pán? Kdo to je?
Neznám jeho jméno. Je ze „Je Suis Partout“.
Daxiat?
Ano, je to pan Daxiat.
Mohu s vámi mluvit?
Chtěl jsem s vámi mluvit někde mimo divadlo,...
protože se jedná o choulostivou záležitost.
Vím, že mě nemáte ráda,...
ale to proto,...
že mě neznáte.
Já vás nesoudím,...
ale vaše články často raní mé přátele,...
jejichž práci obdivuji.
Ostatní zase říkají, že divadlo máte rád.
Já prostě jen nevím.
Opravdu, jsem takový paradox.
Zbožňuji divadlo, žiju pro něj,...
ale teď mě většina lidí kolem divadla nenávidí.
Vyžaduje to pevný charakter, čelit takovému nepřátelství.
Zřejmě tu sílu mám.
Vždycky jsem Lucase Steinera obdivoval.
Kdyby tu byl, řekl bych mu, že oba bojujeme za stejnou věc...
socialismus, anti-kapitalismus... Oba jsem muži levice,...
ale my jdeme dál: chceme revoluci!
Víte, Lucas...
četl noviny, ale jen kulturní rubriku.
Já dělám to samé. Politika...
To se ale mýlíte – všechno souvisí s politikou!
Ale kvůli tomu tu nejsem...
Lucas Steiner je pořád ve Francii.
Dámy a pánové, je nám líto,...
je to hloupé, ale nezbytné: všichni sejděte do krytu!
Identifikační průkaz byl nalezen u převaděče, kterého jsme zatkli.
Váš manžel se musí skrývat v nějaké vesnici,...
ale určitě se s vámi pokusí spojit.
Mohla byste mu předat tuto zprávu?
Pokud se vrátí zpátky, nenapíšu nic proti němu.
Je to otázka cti.
Ale když se vrátí, kompromituje vás.
A co divadlo?
Jméno „Steiner“ vás jenom poškozuje.
Měla byste se dát rozvést.
Pamatuješ, Marion, pamatuješ?
Co si mám pamatovat?
Na ten výtah v obchoďáku.
Ano, pamatuji...
Připadala jsem si, že všichni vědí, co děláme...
Bylo to hrozné.
Jenom hrozné?
Ne, nejen hrozné...
Ale tu noc, kdy byla premiéra, to jsi měl strach...
Ne, užíval jsem si to...
Jdi... Běž...
Vrať se do hotelu. Byl bych raději, kdybys teď odešla.
Co kdybych tu dnes zůstala?
Celou noc? Do zítřka?
Celou noc. Do zítřka.
Opravdu?
Zhasnu, abych to mohl zvážit.
„Ale když vám řeknu, že vás miluji,...
proč neposloucháte?“
Vím, že je to ve scénáři,...
ale byla bych raději, kdybyste se toho během zkoušek zdržel.
Nechte si to na představení!
Pokračujme.
„Nemám právo milovat... nemám právo milovat, ani být milována.“
„Ale když vám řeknu, že vás miluji,...
proč neposloucháte?“
Bernarde, ty bys ji měl...
pohladit po tváři.
To Marion řekla, aby se jí nedotýkal.
Sešel se tu obrovský dav.
Snažím se proklestit si cestu...
Co to bylo?
Říkají, že za ten výbuch...
může zařízení ukryté v gramofonu!
Admirál Froelich byl těžce zraněn.
Řekli mi, že je mrtev!
Bomba byla nastražena nějakými teroristy...
Gramofon explodoval.
Pardon, madam Steiner.
Mám práci, pane Merline.
Prosím. Je to důležité.
Znám ho...
Neměla byste mu prodávat ty šperky.
Odnesu je do zastavárny.
Když se hra povede, dostanete je zpátky.
Ano, to je rozumné.
Děkuji, pane Merline.
Promiňte, pane,...
ale chci si to do zítřka rozmyslet.
Jak si přejete, madam.
Nepomohla byste mi v mé šatně s rolí?
Pomoc, kterou potřebujete, si můžete vyzvednout v bordelu.
Já vám pomůžu.
Děkuji, Nadine. Zvládnu to sám.
„Carle, chcete-li zůstat v tomto domě,...
nikdy nesmíte zmínit jméno Charles-Henriho.“
Je to v prodejně parfémů v Galerii. Ptejte se po slečně Yolande.
Prodá vám „Jít s větrem“ za 80 franků.
Tolik franků za knihu na černém trhu bych nikdy neutratila,...
ale když ji Marion chce...
Ano, chce.
Tak ji obstarám.
Nepomohla byste mi s rolí v mé šatně?
Nikdy jsem to nedělala.
To je jednoduché, budete jenom číst text.
Řeknu svůj text a vy mi odpovíte.
Dobře.
To je krásný pokoj!
Ano, to je.
V podstatě jsou to všichni zbohatlíci. Jen málo z nich sem přišlo pracovat.
Problém pro Francouze je, že neexistuje žádný způsob,...
jak poznat Žida.
Kdybychom je mohli označit, mohli bychom chránit sami sebe.
Někteří mají typické znaky jejich rasy, ale zdaleka ne všichni!
Kdyby tak všichni Židé měli modrou kůži! Ale protože je to tak, jak to je,...
potřebujeme snadný způsob, jak je odhalit...
Říká se, že je lepší slyšet, než být hluchý,...
ale někdy bych byl raději hluchý jako pařez!
Jaká byla naše zkouška?
Výborná. Myslím, že to bylo o moc lepší.
Šepot tu scénku trochu vylepšil,...
ale mohli byste přidat trochu intimity tím, že ztlumíte světla.
Tváře by měly být osvětleny zezadu... Jako siluety.
Nehýbejte se... Nezapomeňte, že jste siluety!
Raymonde... no tak!
Ty jsi génius, Jean-Loupe.
Posunu trochu horizont, aby se siluety zostřily.
Sakra, co je, Raymonde? Máme tu tmu!
Já vím! Všude je tma!
Máme rozbitá světla.
Perfektní pro hru stínů!
I v sousedství mají tmu.
Mohli nás varovat.
Marcu, nějaké lampy.
Vím, kde seženeme svíčky... za hotové, samozřejmě!
Nadine, čekáme na tebe!
Marion, nech mě, abych ti to vysvětlila.
Žádné vysvětlení nepotřebuji.
Neodsuzuj mě.
Neodsuzuji tě,...
ale zkus držet svůj milostný život mimo divadlo.
Marion nemá srdce.
Je tak tvrdá...
O nikoho se nezajímá.
Nemá s nikým soucit.
Ani neví, že existuji.
Od té doby, co odešel Lucas, je to ještě horší. Už to nemůžu snášet!
Uklidni se, dítě... uklidni se...
To není konec světa.
Jenom otevřela dveře, které měly být zamčeny.
Teď to vidíš jako tragédii,...
ale za dva týdny bude vše zapomenuto.
Doufám, že máš pravdu.
Chci jít domů.
Tak utíkej.
Můžu nějak pomoci?
Ne, ty jsi ten poslední, koho teď potřebuje.
Bude v pořádku.
Nesnáším, když je tak rozrušená.
Sakra! Opravdu jsem to vzal za nesprávný konec.
To si buď jist!
To není žádná hračka pro tebe... spíš konkurence.
Opravdu ti na ní tak záleželo?
Jenom jsem se s ní chtěl vyspat.
Bylo to jako chuť na teplý croissant!
Chtěl jsem tě varovat, ale došlo mi,...
že to není moje věc.
Jdete dneska všichni do Joconde? Je to kabaret.
Víš, co říkají na BBC?
Že všichni, kdo navštěvovali noční kluby, si to po válce zodpoví.
Jean-Loup nás chce jenom trochu povzbudit.
To ty jsi měl právo...
uspořádat party, nebo zůstat doma.
Proč se ode mne pořád očekává, že budu okouzlující a budu se pořád usmívat?
I Jean-Loup mi to vyčítá.
Má pravdu.
Nevadí mi, že zanedbáváš mě...
ale pro ostatní je na prvním místě ta hra.
Musíš jim věnovat víc pozornosti.
Proč neodpovídáš?
Raději ne.
Káva je hotová. Už musím jít.
Marion!
Ano?
Slyšel jsem, jak ty a Bernard zkoušíte tu milostnou scénu.
No a?
Zdá se mi... Myslím,...
že by se to dalo vylepšit.
Co tím myslíš?
Je to jenom hra. Zkus být víc...
víc upřímná...
Ne, to je místo pro Bernarda.
Nemůžu tu zůstat. Mám se sejít s producentem „Andělé milosrdenství“.
Nejsem si jistá. Jsou tam ještě další dvě dívky.
Doufám, že tu roli dostaneš.
Budeme se za tebe modlit.
Tak já jdu.
Bude dobrá,...
ale může jim přijít moc mladá.
Byla by lepší...
ve „Škola pro manželky“.
Nadine na tu roli Agés?
Když řekne: „To koťátko umřelo“,...
publikum si bude myslet, že ho zabila ona!
Bavíte se?
Á, Bernard! Tady vedle mě je místo.
No, nejsem sám. Přivedl jsem přítelkyni. Simone...
Posaď se.
Postarejte se o ni, než zařídím věci kolem.
Arlette, posaď se vedle mě.
Moment, pane.
Promiňte, slečno, dejte mi to zpátky. Rozmyslel jsem si to.
Omlouvám se, madam Steiner. Nemůžu zůstat.
Pojď, jdeme.
Zapomněl jsem, že mám schůzku.
Jste svobodný, Bernarde. Všichni jsme svobodní.
Omlouvám se, nashledanou.
Tamten muž na nás zírá. Nedívejte se. Jde sem.
Nazdar, Cottinsi.
Pořád ještě v showbusinessu...
Představ mě.
Zapomněl jsem jméno.
René Bernardini.
Bernardini... Arlette Guillaume... Marion Steiner.
Promiň, Marion, hned budu zpátky.
Slibuješ?
Tehle podnik je nudný. Pojďme k Monseigneurovi.
Ne, Marion je unavená.
Mluv za sebe. Chci tam jít.
Počkej na Arlette.
Ne, s vámi dvěma není žádná zábava.
Nejsem ospalá. Nelíbí se mi tu. Pojďme.
Co je?
Dnes večer je jenom můj.
Co se děje?
To Marion.
Party se nám nepovedla, a tak se rozhodla pro celonoční katastrofu.
Vidím, že Daxiat má dvě místa...
v 7. řadě.
Nezapomeň, 20 míst je vyhrazeno pro Propagandastaffel!
Proč se na mě tak díváte? Je to povinné.
20 míst na každé představení. To je pravidlo.
V Odeonu je usazují do lóží.
Uděláme to samé!
To už je moc!
Dáme nejlepší místa těm, co nás buzerují,...
a odmítneme naše věrné fanoušky.
Lucas by řekl, že nejlepší místa necháme našim nepřátelům.
Promiňte, ale měla jsem v šatně kabelku. Už tam není.
Skvělé!
To je nepořádek! Někdo tenhle pokoj prohledával.
Tak jak?
Vzali mi můj cestovní budík.
Ale myslím, že je to všechno.
A ty?
Peněženku mi nechali, ale je prázdná.
Tak to je horší.
Ty peníze mi nevadí, ale přídělové lístky, identifikační karta,...
pracovní povolení...
Jsem ráda, že jsem ti zamkla dveře, Marion.
Mám zavolat policii, madam Steiner?
Ne, vypátráme to sami.
Jako v rádiu Paris,...
stěhováci si přišli pro piano, ale nikdy ho nevrátili.
Byli to asi takoví stěhováci jako já!
To je v pořádku, ale potřebuju papíry. Kdo to tak mohl udělat!
Já vím, kdo to udělal... Jsem si tím téměř jista.
Raymonde, promiň, ale víš, koho myslím. Asi nebudeš souhlasit...
Ale ano, souhlasím! To mohla být jedině ona!
Už tomu rozumím.
Martine...
Raymonde, vy víte, kde bydlí. Běžte tam...
Ne, nevím!
No tak, je to tvoje děvče!
Není. Nechtěla mě.
Pendlovala se svým zbožím od divadla k divadlu. Tak jsme se poznali.
Vyšel jsem si s ní jenom jednou. To je všechno. Neznám ani její adresu.
Nikdy jsem u ní nebyl,...
ale je krásná,...
tak jsem vás nechal, abyste si mysleli, že spolu spíme.
Tak zavoláme policii.
Nechci, aby policie vkročila do tohoto divadla.
Tudy, prosím...
Nechte tady uličku. Děkuji.
Jsou ještě nějaká místa na večer?
Ne, dnes večer máme premiéru.
To je Marion Steiner.
Kde je kancelář madam Steiner?
Támhle naproti.
Její šatna je támhle.
Nene. Nechte květiny tady.
Otrávily by tu vzduch.
Slyším je, Marion.
Nechápu, jak můžeš jíst. Já bych nemohl.
Ale mohl. Na.
Ne, přísahám, že nemůžu.
Co když to bude dnes večer katastrofa?
Tak nastudujeme jinou hru.
Za čí peníze?
Neviděla jsi naše účty? Já ano.
Když to bude propadák, ztratíme divadlo.
Mám strach. Jak můžeš být tak klidná?
Lucasi, ty jsi tu hru vybral, ty jsi ji uvedl,...
brali jsme v úvahu tvé rady.
Je to tvůj výtvor. Když se to nepovede...
Když se to nepovede,...
bude to moje vina, jenom moje vina,...
ale budeme v prdeli všichni!
Napij se.
Nevím, jak to děláš.
Jdou na mě mdloby,...
je mi špatně od žaludku.
No tak, uklidni se.
Počkej, sedni si, přikrej se tímhle.
Díky.
Už musím jít.
Promluvíme si později.
Ano.
Tak zatím.
To já bych tě měl ujišťovat.
Nepotřebuji. Cítím se skvěle.
„Eric tu není?“
„Byl dnes ráno neklidný.
Bude asi u brány, pozoruje ulici.“
„Doktor Sanders mu nedovolil jít na nádraží.“
„Můj kmotr to ví nejlépe.
Myslím, že si chce s novým vychovatelem nejdříve pohovořit o samotě.
Ale kdyby se mě zeptal, řekla bych,...
že Eric žádného vychovatele nepotřebuje.
Je moc malý a já ho ráda učím sama to málo, co znám.“
„Máte pravdu, madam,...
ale tenhle velký dům je na Erica příliš klidný.
Matka mi říkala, že když tu pracovala,...
často servírovala večeři pro 20 hostů.“
Je nás v Paříži 25, jsme lidové jednotky.
„Když mi na mé narozeniny,...
doktor Sanders řekl, že už mohu jíst s dospělými,...
rozbrečela jsem se.“
Jaktože ona tam může?
Můj syn v té hře hraje!
„Mám Ericovi připravit pokoj?“
Jak je?
Jak říkal šéf: „Když musíš jít, tak musíš jít!“
„Řekněte Ericovi, aby dokončil domácí úkoly.“
Heleno, představuji vám pana Carla, našeho nového vychovatele.
Měl jsem vás varovat...
Ta podoba je neuvěřitelná.
Je to opravdu úžasné!“
„Nevím, o čem mluvíte.
Ale očekávala jsem staršího muže.“
„Jsem zkušený vychovatel.“
„O tom nepochybuji.
Ale mého syna jsme dosud vychovávali my.
Doufala jsem, že by ho mohl provázet někdo...
Ale když vám můj kmotr věří...
Ericu, seznam se s novým vychovatelem.“
„Heleno, pamatujte na svou špatnou paměť.
Tady jsou reference pana Carla.
Ukazoval jsem vám je před měsícem.“
Ten hajzl Daxiat!
„Máte pravdu, byla jsem zmatena.“
„To určitě tou podobou.“
„Každá nová tvář mě rozruší...
Ale zvyknu si na něj. Mimo to...
Eric se zdá být šťastný.“
„Mami, můžu provést pana Carla po domě?“
„Samozřejmě, mé dítě.“
„Poslouchejte, Gregory.“
„Heleno, kdy se naučíte mi důvěřovat?
Copak jste si nevšimla, jak o vás pečuji?
Kromě toho...“
„Nechci vás ztratit.“
Rychle, Germaine!
Germaine, máme jen 5 minut!
A neotáčej se!
Jak to šlo?
To se dozvíme, až to skončí.
O co jde?
Máme 5 minut zpoždění.
Nemůžeme jít tiše dovnitř?
„Musím vám něco říct o doktoru Sandersovi.“
„Nemáte právo!“
„Musím vám to říct, Heleno.
Doktor Sanders se nevrátil po smrti Charlese-Henriho,...
ale před ní.“
„Od té doby, co jsem přišel do tohoto domu, jsem neslyšel nic jiného než lži...
lži a polopravdy.“
„To nebyly lži, ale prázdná místa.
Už léta se snažím najít pravdu.
Je strašné nevědět, kdo jsem nebo co jsem udělala.
Ještě horší je, že se ta hrůza může objevit znovu.
Někdy se cítím, jako bych vůbec neexistovala.“
„Ale když jsem vám řekl, že vás miluji,...
proč neposloucháte?“
„Nemám právo milovat, copak nechápete?
Právo milovat, ani být milována.“
„A teď?“
„Teď cítím lásku, ale bolí to.
Je láska bolestivá?“
„Ano, láska bolí.
Jako dravec se nad námi vznáší,...
jako by nám chtěla vyhrožovat.
Ale je to také příslib štěstí.
Jsi krásná, Heleno,...
tak krásná, až mě bolí se na tebe dívat.“
„Včera jsi říkal, že je to radost.“
„Je to radost i bolest.“
Vyhráli jsme!
Je mi to moc líto, přátelé,...
ale Marion je unavená.
Chápete, potřebuje si odpočinout.
Ty můžeš jít dovnitř.
Pošlete jí přání. Ocení to.
Á, nevěděl jsem, že jste tady. Pojďte.
Můj manžel je tu se mnou.
Tak tady jste!
Položte je támhle.
- Byla jsi skvělá. - Díky, Marion.
Věděla jsem, že ty roztrhané šaty budou efektní.
Promiň, ale trvají na tom.
Kapitán Wiedekind a jeho žena.
Lituji, ale manžel nemluví francouzsky.
Hlavu vzhůru! Vypadáš příšerně.
Nevypadám. Tak na tebe.
Šlo to hladce.
Až na toho všiváka Daxiata.
Nad čím dumáte, Bernarde?
Nad ničím. Přemýšlím nad tou hrou.
Bylo to neobyčejné s vámi hrát. Jsem opravdu dojat.
Vy jste také podal skvělý výkon.
No, za pár dnů to bude lepší.
Bernarde, vidíte tamtoho muže?
Tamtoho samotného?
Ano. Prosím, ať odejde.
Nechte to na mně.
Pamatujete si na mě?
Ano. Ale nemůžete tu zůstat.
Toto je soukromá akce. Pracovní schůzka.
Ale Marion mě očekává.
Neočekává nikoho. Je vyčerpaná.
Tudy se dostanete ven!
Dostala ty květiny ode mne?
To byly ty růže?
Byly plné trnů, popíchala se o ně do krve!
Kdybych byl vámi, opravdu rychle bych odešel.
Nashledanou!
Děkuji mnohokrát.
Byl jste vynikající, pane!
Bravo, Bernarde, byl jste úžasný!
Opravdu? Díky.
Někoho hledáte, Bernarde?
Ne, nikoho.
Mám radost kvůli Marion.
Já ti nerozumím. Slyšel jsi ten aplaus. Je to hit!
Hit... Hit...
Možná ano, ale zdaleka to není dokonalé.
Odsud zezdola ti můžu vyjmenovat všechna slabá místa.
Dělal jsem si poznámky. Přečtu ti je.
Posaď se.
Tak zaprvé...
Ty jsi blázen. Teď to nemůžeme rozebírat.
Čekají na mě. Nemůžu tu zůstat.
Tak přijď potom.
Jak bych mohla?
Jsme tam nahoře všichni. Víš, jaké to je...
Tak tady přespi.
To není možné. Buď rozumný.
Přijdu zítra ráno.
Tak si vezmi ty poznámky a prostuduj je.
Dobře.
Počkej... podívej se na mě!
Kam si je mám dát? Nech si je do zítra.
Polib mě...
Tak zítra.
Daxiatovi se to líbilo.
Á, tady je Marion!
Kde jsi byla?
Šampaňské pro Marion...
Chtěla bych „Petit Parisien“,...
„Aujourd´hui“, „La Gerbe“,...
„Comedia“ a „Je Suis Partout“.
Poslouchej, co napsal Daxiat:
„Divadlo Montmartre změnilo vedení,...
ale ne ducha. Nová hra je toho mlhavým důkazem.“
„Mlhavým...“ Samozřejmě, když zmeškal začátek.
„Bezbarvá...
a apolitická, záměrně ignoruje naše skutečné problémy.“
To jistě!
„Madam Steiner udržuje...
tradici židovského nihilismu,...
který divadlo vždy znečišťoval.
Hra vůbec nepojednává o Židech. Ale je židovstvím prosáklá.
A co se týče režiséra Jean-Loupa Cottinse,...
je to pouze změkčilá verze stylu Lucase Steinera.“
Podívejme!
„Co mohu říci o výkonu Marion Steiner?
Je plná patosu, který se na jeviště nehodí.
Zpátky k filmu, madam Steiner!“
Vidíš?
„Jediným úspěchem je Bernard Granger.
Jeho výkon je naprosto přesvědčivý.
Zrodila se hvězda.“
Tak aspoň to!
To není k smíchu.
Ne, ale ostatní kritiky jsou dobré.
S těmi rezervacemi, co máme, jsme zvítězili.
Díky tobě, Marion.
Tvoji filmoví fanoušci se na tebe přijdou podívat i do divadla.
„...židovského nihilismu, který divadlo vždy znečišťoval.“
Daxiat to podepsal, ale vypadá to spíš jako nějaký anonym!
Máš pravdu.
Daxiat a jemu podobní mají stejné jedovaté motivy.
Předtím to byly úplné nuly,...
teď vládnou zemi, ale na jak dlouho?
Podívej na tuhle pasáž.
Je o tobě.
O mně?
Ano...
Podívej...
„Nejenže si Židé monopolizují naše jeviště a plátno,...
ale ukradli nám také naše nejkrásnější ženy.“
Vypadá to tu vesele.
To je soukromá party divadla Montmartre.
Režisér Hebertot by se s vámi rád seznámil.
Slečna Bataille...
Pan Daxiat...
Bravo! Gratuluji. Byl jste úžasný!
Pane, váš článek byl potupný!
Omluvte se madam Steiner!
Neomluvím!
Omluvíte se celému osazenstvu!
Nebudu se prát.
Pojďme ven.
Vy jste šílený! Neuvěřitelné!
To je absurdní!
Jste směšný!
Omluvte se madam Steiner.
Omluvte se!
Nebudu se omlouvat za to, že dělám svou práci!
Nebudu se prát!
Ale budete!
Odmítám bojovat!
Nejsem zápasník, ale novinář!
Jste naprosto nezodpovědný! Jak jste nám to mohl udělat?
Co moje divadlo?
Co naše hra?
Jediné, o co se staráte, je vaše divadlo!
„Jak jdou rezervace?“
„Bude o Vánocích odpolední představení?“
Ano, divadla jsou teď plná, ale to věznice taky!
Poslouchejte, budeme i nadále hrát společně.
Ale mimo jeviště se neopovažujte na mě promluvit!
„Jsi krásná, Heleno,...
tak krásná, až mě bolí se na tebe dívat.“
„Včera jsi říkal, že je to radost.“
„Je to radost...
i bolest.“
To je neuvěřitelné...
Absurdní!
Teď, když hrajeme,...
můžeš odpočívat.
Proč se na mě tak díváš?
Někdy cítím, že mě nenávidíš.
Vůbec ne.
Byl bych blázen, kdybych tě měl nenávidět!
Ty jsi trochu blázen. Znám tě.
Já taky.
Ale pro mě je ta hra už minulostí.
Mám nový projekt.
„Kouzelná hora“,...
s velkou rolí pro tebe. Posloucháš mě?
Ano, poslouchám.
Je to o kruté ženě...
Já... a krutá?
Ne, ta žena!
Je jemná, něžná, zamilovaná a najednou...
je krutá. Nechce být...
Je krutá, ačkoliv nechce.
Krutá!
Bude to skvělé!
Žádná klasika! Budeme mluvit běžným jazykem.
Použiji tam tvá vlastní slova, chápeš?
Ano. Chápu, že cokoliv řeknu od této chvíle, může být použito proti mně.
Pan Daxiat?
Tamtudy.
Neměl jsem moc chuti přijít, protože u vás nikdo neví,...
zda se jedná o schůzku, nebo o předvolání.
Zjevně jste přehlédl moji kritiku...
Tak kritiku?
Řekl bych, že to byl spíš zlomyslný útok.
Možná, že byl, ale nebyl cílen na vás. Naopak...
Přes všechny tyhle kolonky...
A nezapomeňte na vykřičník.
Přišel jsem do divadla, očekávaje hru...
režírovanou Jean-Loupem Cottinsem.
Místo toho jsem viděl nijakou podívanou...
bez jakéhokoliv stylu.
Cítil jsem, že jste tam pouze nastrčený... A co hůř,...
že ten uprchlík mluví vašimi ústy.
Normálně bych reagoval klidně.
Ale když je to tak, jenom půjdu.
Počkejte... Mám pro vás návrh.
Ať je to cokoliv, má odpověď zní „ne“!
Chtěl bych, abyste mi pomohl zachránit „Montmartre“.
Než Lucas Steiner utekl, převedl ho na svou ženu.
Zjistil jsem, že ta transakce není legální,...
protože ten převod byl opatřen dřívějším datem.
Tento druh transakce se označuje jako „fiktivní arizace“.
Ano? A co to znamená?
To znamená, že po právní stránce teď divadlo nepatří nikomu...
a Němci ho mohou zabavit. Ledaže...
Ledaže co?
Ledaže by ho převzal někdo, koho oni schválí.
Daxiat nechodil kolem horké kaše.
Navrhl, že by se mohli podílet na řízení...
On by vybíral hry. Jean-Loup by je režíroval.
Předpokládám, že Jean-Loup odmítl.
Ne, neodmítl. Nemohl.
Jediné, co může dělat, je teď tu po nějaký čas zůstat.
Jediným způsobem, jak bojovat proti Daxiatovi, je odvolat se na vyšší místa...
k doktoru Dietrichovi.
Ale Jean-Loup to odmítl.
Jdu za doktorem Dietrichem.
V prvním patře.
Musíte počkat, madam.
Za doktorem Dietrichem, prosím.
To není možné.
Volala jsem mu. Očekává mne.
Jak se jmenujete?
Marion Steiner.
Ano, měla jste tu schůzku v 5 hodin,...
ale není to možné.
Já klidně počkám.
Je mi líto, ale nemá to smyl.
Doktor Dietrich byl včera poslán na východní frontu.
Byl povolán do aktivní služby.
Tak takhle to je.
Madam Steiner, rád bych s vámi promluvil.
Velmi vás obdivuji...
Jsem poručík Berger.
Co se týče doktora Dietricha,...
nebyl poslán na východní frontu. Minulou noc se zastřelil.
Tak to je tragédie...
Velmi vás obdivoval...
a já také.
Je to pocta podat vám ruku.
Musím s vámi mluvit.
Omlouvám se, ale je to absolutně nezbytné.
Opouštím divadlo.
Ale dám vám čas, abyste si našli jiného herce.
Měla jsem to čekat.
Ne, tak to není.
Nemůžete mi odpustit ten výstup s Daxiatem...
a já to zcela chápu.
Ale i když se mnou nemluvíte,...
my dva jsme dobrý tým.
Mám rád tu hru i tu roli. Ale o tom nemluvím.
Nemusíte se ospravedlňovat, můžete si dělat, co chcete.
Nejsem si ani jista, zda vás nahradíme,...
protože divadlo možná brzy zavřou.
Předpokládám, že máte lepší nabídku od Hebertota.
Ne, ani od Hebertota, ani z jiného divadla.
Dočasně s hraním končím,...
abych se přidal k odboji.
„Heleno, chtěl bych mluvit s panem Carlem o samotě.“
„Pokud se to týká Erica,...
mám právo poslouchat.“
Civilní obrana!
Přišli jsme si prohlédnout sklep!
„Pane Carle, není to nespravedlivé?
Jako Ericova matka mám právo to vědět.“
„Upřímně, doktore Sandersi,...
je to trapné.“
„Nevadí, pane Carle.
Heleno, prosím, udělej, co říkám.“
„Dobře, když na tom trváte...“
„Stalo se to takhle.
Minulý říjen šla na procházku do zahrady...
a jednoduše zmizela.“
Přišli kvůli sklepu.
- Kvůli sklepu? - Ano.
To není možné!
„Když se vrátila, nebyla schopna říci,...
kde byla.“
„Utrpěla ztrátu paměti?“
„Přepokládám, že ano.“
Ať si zatím sednou do lóže.
Následujte mě.
„Máte pravdu,...
Helenina závislost na mně se může zdát zvláštní.
Je jako dítě.
Její vděk je přehnaný.“
„Někdy mi připadá až příliš pokorná.“
„Nevím, proč cítí vinu.
Ale ať je to cokoliv,...
vede to k tomu, že si libuje ve svých nedostatcích.
Charles-Henriho to mátlo.
A tak došlo k té tragédii.“
„K jaké tragédii?“
„Vím, že doktor Sanders...
se vrátil před smrtí Charles-Henriho!“
Znáte je?
To je civilní obrana.
Ne, to je gestapo. Jednoho z nich znám.
Gestapo?
- Pomůžete mi? - Ano.
Ale žádné otázky!
„Láska je bolestivá.
Jako dravec se nad námi vznáší,...
jako by nám chtěla vyhrožovat.
Ale je to také příslib štěstí.
Jsi krásná, Heleno,...
tak krásná, až mě bolí se na tebe dívat.“
„Včera jsi říkal, že je to radost.“
„Je to radost i bolest.“
Dneska už žádná opona nahoru.
Co se děje?
Civilní obrana přišla na obhlídku sklepa.
To je Bernard Granger.
Bernarde... můj manžel.
Nestůjte tu jen tak! Musíte to tu všechno schovat a pak se ukrýt!
Vemte nás do sklepa!
Ne... počkejte na madam Steiner.
Jdu dovnitř.
Ne, není oblečená.
Buďte gentlemani, prosím.
Tak jsem se zmýlil!
Buďte trpěliví.
Za minutku.
Nikdy tam dolů nechodím. Je to tam určitě plné krys.
Máte klíč, madam Steiner?
Dávejte pozor na hlavu!
Nezdá se mi to na kryt dost hluboké.
Co je tohle?
Používali jsme to ve „Višňovém sadu“.
Je tu místa tak pro 40 lidí.
V každém případě to v roce 1939 jako kryt zavrhli.
Během náletů používáme metro.
Místní stanice je otevřena celou noc.
Madam Steiner, můžeme používat tohle schodiště?
Teď je tu tolik náletů,...
nikdo se nebojí sejít dolů.
Tak zmizeli... aspoň do příště.
To je peklo!
To je život... Můj život.
To se nedá najít lepší úkryt?
Nechci. Tady to znám...
a tady zůstanu!
Moje žena je krásná, že?
Položím vám otázku:
miluje vás, ale vy ji?
„Teď cítím lásku, ale bolí to.
Je láska bolestivá?“
„Ano, láska bolí.
Jako dravec se nad námi vznáší,...
jako by nám chtěla vyhrožovat.
Ale je to také příslib štěstí.
Jsi krásná, Heleno,...
tak krásná, až mě bolí se na tebe dívat.“
„Včera jsi říkal, že je to radost.“
„Je to radost i bolest.“
Bernarde, můžu se vás na něco zeptat?
To odejdete beze slova rozloučení?
Samozřejmě, že ne...
čekal jsem, až skončí zkouška.
Už skončila. Bylo to smutné...
Viděl jsem to.
A?
Je dobrý.
Je to lekce pokory. Všichni jsme nahraditelní.
Dobře, nashledanou, Bernarde...
Cítila jsem, že vás zajímají všechny ženy...
kromě mě.
Za prvé to nebyly všechny ženy...
a za druhé jste mi naháněla strach.
Zdálo se mi, že mě neschvalujete.
Někdy jste byla vysloveně nepřátelská.
Nepřátelská?
Ano, cítil jsem, že mě odsuzujete.
Právě naopak!
Uchvátil jste mě...
Tak jsem to skrývala, aby si toho nikdo nevšiml,...
a tak jsem způsobila, že mě nenávidíte.
To není pravda. Nikdy jsem nic takového necítil.
Ale proč jste se chovala tak odtažitě, když jste mě políbila?
Všichni herci se líbají.
Ale ne na ústa!
Já jsem vás políbila na ústa?
Ano...
při premiéře.
Ne, to jsem nemohla udělat!
Políbila jste mě na ústa!
Já vím, vidíte ve mně dvě ženy.
Jistě.
Vidím ve vás dvě ženy.
Jedna už nemiluje svého manžela...
Ne, nechte toho...
To byste nepochopil.
Nezapomeňte na make-up.
Nebudu ho potřebovat.
Nechám ho svému nástupci.
Já už make-up používat nebudu.
Možná ale budete potřebovat přestrojení.
Pardon...
A tak Lucien Ballard převzal roli Carla.
Nadine Marsac, nyní velká hvězda,...
utekla hned poté, co odříkala svůj text.
Řidič ji ještě v noci zavezl do studií,...
kde natáčeli „Anděle milosrdenství“.
Arlette Guillaume je nyní uměleckou ředitelkou u filmu.
V červnu 1944 se Spojenci vylodili v Normandii.
Přes denní útrapy...
Pařížané hojně navštěvují divadla.
Jedné noci...
publikum ignorovalo sirény...
a zůstalo stát venku,...
aby mohlo na obloze pozorovat balet anglického letectva.
Mnoho divadel je zavřeno kvůli nedostatku elektřiny.
Díky Raymondově vynálezu zůstává Montmartre otevřeno.
Nahradil světelnou rampu předními světly od auta.
Porážka Němců je teď nevyhnutelná.
Po 813 dnech a nocích strávených v temném sklepě svého divadla...
Lucas Steiner se netrpělivě dere na denní světlo.
Na ulici...
je nepořádek a občas se střílí.
Ne...
Tam ne!
Pro Jean-Loupa je to hektické období.
Je zatčen F.F.I.,...
ale propuštěn díky svým kontaktům.
Díky svým kontaktům je však příštího dne znovu zatčen.
Daxiat je teď muž na útěku.
Dříve mocný novinář je dnes vyděděncem.
Přežije bombardování Hamburgu.
Poté, co následuje Petaina do Německa,...
se dostane do Španělska díky úkrytům v klášterech.
Odsouzen v nepřítomnosti k trestu smrti,...
zemře v 60. letech na rakovinu.
Ale vraťme se k létu 1944...
a našemu příběhu.
Zkoušela jsem na vás zapomenout. Ale nejde to.
Kdybych neměla svoji hrdost, přišla bych už dávno.
Musíte lhát pokaždé, když přijdete?
Proč bych měla lhát? A komu? Je mrtvý.
Ale máte svoji práci...
Ne. Zjistila jsem, že už se o ni nestarám,...
vzdala jsem se jí.
Jediná věc, na které mi teď záleží,...
je být s vámi a dostat vás odsud.
Můžeme začít úplně od začátku.
Ne.
Mezi námi...
nebylo nikdy nic skutečného.
Pohrával jsem si s tou myšlenkou,...
ale nikdy jsem vás nemiloval.
Byla to jen taková abstrakce.
Věřila jste tomu, protože jsem tomu věřil já sám.
Nikdy jsem na vás nepřestala myslet... ani den.
Myslel jsem na vás taky,...
ale pořád méně a méně často.
A teď nevím, co tu děláte.
Skoro jsem zapomněl vaše jméno...
Sotva si pamatuji, jak vypadáte.
Odejděte!
Poslouchejte mě. Poslouchejte mě dobře.
K lásce je potřeba dvou,...
stejně jako k nenávisti. A já vás budu milovat.
Kvůli vám mi srdce bije rychleji. A nic jiného mě nezajímá.
Sbohem.
Támhle je Steiner!
Vrátil se! Podívejte!
Subtitling processed by C.M.C. SubRip and Czech subtitles: sona (wewerka81@quick.cz)